![<p>Dani Petra Miloša</p>](https://static.dnevnik.ba/images/slike/2024/09/02/o_134969_1024.jpg)
‘‘Poznati roman Hermanna Hessea ‘Stepski vuk‘ poslužio je redateljici Tamari Kučinović i glumačkom ansamblu ove predstave kao polazna točka za vrlo zanimljivo teatarsko istraživanje temeljnog odnosa između individualnog i kolektivnog. Oslanjajući se na veliko iskustvo rada u lutkarskom teatru, Kučinović pronalazi zanimljiva i neuobičajena scenska rješenja, često zasnovana na vrlo dobro uigranoj kolektivnoj glumačkoj igri zasnovanoj na scenskom pokretu za koji je bio zadužen Goran Guksić‘‘, napisao je u obrazloženju selektor Pozorišnih/Kazališnih igara BiH Zoran Mlinarević.
Roman „Stepski vuk“ objavljen je 1927. godine, a govori o Harryju Halleru, osamljenom i nezadovoljnom intelektualcu u potrazi za izlazom iz životne krize u koju ga je dovela podvojenost vlastite ličnosti između ljudske i vučje prirode. Uz pitanja identiteta i individualizma, roman se bavi i kritikom građanskog društva te društvenih tendencija iz poslijeratnog razdoblja.
Autorski tim, pored redateljice Tamare Kučinović, koja potpisuje i oblikovanje svjetla, čine asistent i koreograf Goran Guksić, scenograf Davor Molnar, dok je autor glazbe Marko Lucijan Hraščanec. U predstavi igraju Bojan Beribaka, Ivan Skoko, Ivo Krešić, Jadranka Popović Miljko, Ivan Nevjestić, Jelena Kordić Kuret, Ana Franjčević, Mirela Mijačank Kordić i Nikolina Marić.
‘‘Stepski vuk‘‘ prva je službena koprodukcija Hrvatskog narodnog kazališta u Mostaru i Lutkarskog kazališta Mostar. Predstava je, također, prošla bosanskohercegovačku selekciju 64. Internacionalnog teatarskog festivala MESS koji će biti održan u listopadu.
Po mišljenju selektorice Marine Vujčić, ‘‘Stepski vuk‘‘ je ‘‘jedan od najpromišljenijih i najkompletnijih kazališnih proizvoda u prošlogodišnjoj produkciji bosanskohercegovačkog glumišta, ali i mnogo šire‘‘.
‘‘Koncept preispitivanja identiteta dosljedno je proveden u svim elementima predstave – od scenografije i rekvizite, do kostima, svjetla, glazbe i, na koncu, glumačke igre koja je potpuno u službi te duboko promišljene cjeline u kojoj ništa nije slučajno – ni koferi kao spremišta različitih identiteta, ni odjeća koja se na sceni presvlači u skladu s aktualnim odnosom glavnoga lika prema okruženju i prema svim svojim nesvjesnim identitetima s kojima se pokušava pomiriti‘‘, navela je, između ostaloga, Marina Vujčić u svome obrazloženju.
Dnevnik.ba